.
На фона на поредицата от драми, изневери и скандали в писателските среди и сред софийската бохема между двете войни, семейната хармония на Фани Попова-Мутафова и Чавдар Мутафов е като любовна бяла врана. И макар житейската им съдба след девети септември 1944 г. да е изпълнена със страдания, затвор и трудов лагер, семейството им остава непоклатимо.
През един зимен ден на 1952 г. приятелка на наскоро излязлата от затвора Фани Попова-Мутафова я сварва в стаята ѝ да се мъчи да разпали разнебитената си пернишка печка.
Но какво е изумлението ѝ, когато вижда, че най-популярната писателка в България преди Девети, авторката на 35 книги, къса като обезумяла страници от спряната от продажба историческа класика „Иван Асен II”.
„Никому не е нужен – казва Фани, – натъпкала съм с него целия таван, имам още десетки бройки, стотици съм изгорила…”
След 9 септември 1944 г. Фани Попова-Мутафова е осъдена на 7 години затвор за „великобългарски шовинизъм”. В протокола на Съюза на българските писатели за изключване на 29-те „фашисти” – членове на съюза, тя е поставена на четвърто място само защото догмата не позволява да е преди бившия премиер проф. Богдан Филов.
Добре, че в болницата на затвора за нея се грижи една медицинска сестра, която е чела преди години много от романите на Мутафова, та дребничката и крехка писателка успява да оцелее.
Великодушно я помилват след 11 месеца заради тежка астма, от която боледува, но литературната ѝ смъртна присъда не подлежи на обжалване.
Причината да я обвинят във „великобългарски шовинизъм” е, че заедно със съпруга си – известният архитект, писател и критик, един от най-изтъкнатите представители на българския модернизъм Чавдар Мутафов, и други видни интелектуалци Фани става член на основаната през 1938 г. историко-научна организация „Ордата”, която си поставя за цел да обяснява истината за древната българска история.
След идването на комунистическия режим членовете на „Ордата” са обвинени във фашизъм и са подложени на репресии.
Обвиняват я и в „прогерманска дейност”. И за да бъде омърсена докрай, в писателските среди пускат слуха, че немското посолство в София ѝ е давало дневни за командировки до Берлин, равняващи се на министерски заплати. А там тя много пъти се разхождала под ръка със самия Хитлер, който дори ѝ подарил златен пръстен с рубин.
Когато от чужбина се обаждат в Съюза на писателите, за да установят контакт с Фани Попова и да преведат нейни книги, някакъв чиновник незабавно пита ЦК на партията какво да прави. Оттам отговарят: „Кажете им, че е умряла.”
Истината е, че със своите 35 книги, издадени до 1944-та, Мутафова е най-популярната писателка у нас. Тя е жена с епичен размах на перото – всяка година издава по една книга.
Малко известен факт, е, че замисля да напише роман „Реката”, чийто сюжет е от времето на древните траки – тема, която днес е супермодерна поради големия принос на траките в европейската кутура.
Жалко наистина, че устремът ѝе пречупен. Големият поет Кирил Христов казва за нея:
„Най-високият връх, достигнат от българската жена, който напълно я изравнява с мъжа, този шеметен връх се казва Фани Попова-Мутафова. Нейните исторически романи я поставят на нивото на най-големите писатели в този жанр в световната литература.”
Литературоведката Катя Кузмова-Зографова пък я нарича „великобългарска мъченица”, заради човешкия стоицизъм, несъкрушимия творчески дух, устояващ и възземащ се над пепелищата и опустошенията, неминуемо нанесени в душата ѝ след тежките репресии.
Ветото над книгите ѝ пада чак през 1962-ра по случай 60-ата ѝ годишнина. Тогава церберите на културата великодушно решават да се преиздадат романът ѝ „Дъщерята на Калояна” и сборник с разкази.
Но ѝ поставят едно условие: да напише предговор самокритика и да „поправи” книгите си.
Така Мутафова е принудена да се отрече от всичко, в което вярва. Дълго време се колебае. Отхвърля написан от някакъв друг писател предговор.
Накрая „Дъщерята на Калояна” излиза с нов предговор. Но приятелите на авторката са твърдо убедени, че той не е написан от нея, а от някой друг. Така и до днес не е известно кой е съчинителят.
„При едно критично разглеждане на моите исторически романи аз открих в тях известни отражения на идеалистическия мироглед, от които се постарах да се освободя. Поради това трябваше да отстраня известни части от романа и да прибавя нови, които бяха необходими, за да се постигне една правдива картина на изобазяваната в романа епоха”, четем в предговора на „Дъщерята на Калояна”.
Така в духа на изискванията към преработеното издание, които ѝ се дават в писмен вид, тя прибавя цели 50 нови страници.
Както и трябва да се очаква, мнозина нейни ревностни читатели ѝ пишат гневни писма: „Как можа да се продадеш? Ти ни предаде! ” Фани отново се затваря вкъщи. Плаче по цели нощи, пита се: „Струваше ли си преиздаването на „Дъщерята?”
Днес книгите на писателката се преиздават, но днешните читатели все още малко знаят за нея.
Коя всъщност е Фани Попова-Мутафова?
Родена е през 1902 г. в Севлиево. Дъщеря е на генерал Добри Попов, завършил Военната академия в Торино, участник във войните, преподавател във Военното училище в София, автор на книги с военна тематика. Фани завършва гимназия в София и учи пиано в Мюнхенската консерватория.
Дребничка, слаба, много красива, винаги елегантна – така я описват съвременниците ѝ. Обича бижутата и маркови парфюми, любимият ѝ цвят е лилавият, често ходи облечена в лилаво.
Докато останалите момичета се мотаят по паркове и журове, тя чете и пише, обикаля българските светини, за да попие от техния дух и да го отрази в романите си, които се купуват като топъл хляб.
Омъжва се за своята голяма и единствена любов – писателят Чавдар Мутафов, който е с 13 години по-възрастен от нея. Той също е роден в Севлиево, но двамата се сближават в Мюнхен, където тя учи пиано, а той – машинно инженерство, а след това архитектура.
![](https://chetilishte.com/wp-content/uploads/2024/05/240400769_199372285508396_3386235680473322395_n.jpg)
Сватбената снимка на Фани Попова и Чавдар Мутафов
В деня на годежа си двамата си дават клетва за вярност и никога никой от тях не я пристъпва, въпреки че и двамата имат безчет обожатели и въпреки опитите на завистници и зложелатели да ги скарат.
Когато техни приятели ги питат каква е тайната на успешния брак, Фани шеговито отговаря: „Тайната на успешния брак си остава тайна”.
След което допълва, че най-смъртоносните врагове на един брак са скуката и рутината. Най-успешните бракове са тези, в които партньорите всеки ден се преоткриват, а за да „постигнете това, трябва да гледате на човека до вас с влюбени очи…”
Фани и Чавдар имат един син – Добри Мутафов, кръстен на дядо си, който се ражда в Мюнхен през 1924 г., и внучка – Фани Добрева-Турмачка.
Близки до семейството разказват, че Чавдар Мутафов толкова много боготвори Фани не само като съпруга и майка, но и като автор на истоически романи, че много пъти пред приятели заявява: „В нашето семейство тя е писателят!”
След Девети Мутафов има същата нерадостна съдба като нейната. Когато се завръща болна и съсипана от затвора, Фани научава, че той е изпратен в лагер. Освобождават го след година, но скоро след това умира. Фани остава съвсем сама.
Някогашните ѝ приятели я подминават от страх да не ги сметнат и тях за „фашисти”. Не излиза от къщи. Знае, че Държавна сигурност я следи. Живее в тясна стаичка, натъпкана с книги.
През юни 1977-а се разболява от туберкулоза. Здравословното ѝ състояние много бързо се влошава. В Медицинската академия я прехвърлят от едно отделение в друго. Последното ѝ убежище е стая с 23 умиращи жени.
В последния ден на юни моли за църковно погребение. Последното ѝ желание! Но на другия ден се явяват за тялото някакви Ножарови, демек – роднини, които не искат и да чуят за такова погребение. И уреждат граждански ритуал.
От Съюза на писателите не присъства и един човек.
Добре, че един стар приятел на Фани – епископ Партений, отслужва на другия ден опело без тялото…
Из „Големите любови на българските поети и писатели“, Венелин Митев
Последвайте ЧЕТИЛИЩЕ в Телеграм:
Вижте още: Не се унижавай в трудни времена – ФАНИ ПОПОВА-МУТАФОВА